Jag tror ändå att vi flyttar konferensen till nästa fredag.
Nästa fredag? Men ska inte du gå på nån begravning? Alex mamma?
- Konferensen är oerhört viktig. - En begravning är väl ännu viktigare?
Jag erkänner, jag fixar inte begravningar.
En massa vuxna människor som gråter.
Det värsta är när det är polaren. Man kan inte skicka honom till HR-chefen.
Hur tröstar man en vuxen man?
Ingen aning. I Finland gråter vi inte.
Den ende finnen jag har sett gråta var pappa-
- när Matti Nykänen vann sitt tredje OS-guld i Calgary 1988.
Sen när Matti högg sin fru med brödkniv-
- och fick fängelse, fuktades hans ögon, men det kom inga tårar.
- Bra, då flyttar vi konferensen. - Det är för sent.
Jag måste ha nåt att skylla på. Jag vill inte kunna gå.
Jag är ledsen, Fredde. Du får bita ihop eller ljuga.
Mamma var bestämd av sig, men hon pratade aldrig om det här.
- Jag vet inte hur hon ville ha det. - Jag förstår.
Du måste nog tänka på vad du vill nu.
En enkel vit kista är väl jättefint?
Det här med kistan, kan vi suga på det lite? Alltså fundera på?
Ja, självklart.
Sen vill jag fråga er om...
Kremering eller jordbegravning, har ni tänkt på det?
Pappa ligger ju där, alltså inte kremerad-
- så mamma vill nog ligga bredvid. Eller hur?
- Är det mycket kvar att bestämma? - Vi har ceremonin också.
Vilken musik? Olika psalmer kanske?
Buketter, kransar och...
Sen har vi dödsannonsen. Ett öppet kors och ett slutet kors.
- Vad är det här? - Olika kors till dödsannonsen.
Förlåt, jag...
- Jag måste pausa lite nu. - Naturligtvis.
Vi återkommer snart om det här. Vi hörs. Hej!
- Jag kan mejla ett förslag kanske? - Ja, på nåt sätt, så...
- Åh, fy fan! - Hur känns det?
Jo... Det är rätt jobbigt faktiskt. Det är tungt.
Du får väl lämna tillbaka dem. De var väl helt nya?
- Menar du skorna? - Ja.
- Jag trodde du syftade på... - Nej. Skorna. Skorna.
Eller skor och skor... Det ser ut som ett par tossor.
Jag läste "Born To Run" om en kille som springer med indianfolk.
Det var inte "Sagan om ringen"? Du ser ut som en hobbit.
Släpp honom, Jossan! Du måste gå vidare.
- Jag försöker fatta vad som gick fel. - Jag vet inte.
Vad jag minns så började han röka på, toksupa och åka in på psyket.
- Hej, hej! - Hej! Hur var det med honom?
Han hade köpt löparskor med tår på.
- Okej, men hur mår han? - Bra, antar jag.
- Ni pratade väl om hur han mådde? - Nej. Vi kom inte in på det.
Inte? Hans mamma har ju precis dött!
Han tog inte upp det.
- Frågade du inte honom? - Jag ville inte vara påträngande.
- Man måste visa respekt. - Och då pratade du om hans nya skor?
De såg för jävla löjliga ut. Såna där med små tår.
Mamma ringde. De är här när som helst.
Jag vet inte om jag orkar med dem just nu.
Nu kan jag inte be dem vända om och åka hem till Värmland igen.
Inte?
En bra grej med att mamma är död, är att jag slipper Malmberg.
- Hej! - Titta så stor han har blivit!
Ja, han har blivit stor.
Och den här lilla tösen, då?
Å hej! å hej!
Ta det lite lugnt, pappa.
- Livet fortsätter. Hur mår du? - Det är bra.
Hur kan det vara bra?
- Det är okej. - Ja, ja.
I många kulturer är döden nånting man strävar efter.
- Inte jag i alla fall. - Döden är en del av livet.
Helt naturlig.
Margareta har precis dött, Palle. Du behövde väl inte säga det nu?
Jag trodde att soppan skulle bli jolmig utan salt, men den är ju god.
Vi använder alldeles för mycket salt här i väst.
Den här åt jag varje dag i Indien.
- Margareta hade nog tyckt om den. - Ja, kanske det.
Det här med begravningen, har du bestämt allt nu?
- Nej. - Men det var ju veckor sen hon dog!
- Pappa! - Var det inte det? Ja, det var det.
Problemet är att jag inte vet hur hon hade velat ha begravningen.
Hon skrev inget testamente eller Vita Arkivet eller nånting.
I Tibet låter man gamarna äta upp liken. Det såg jag live en gång.
Men vad fan, Palle!
- Vi äter! - Det är vegetariskt.
Jag vet hur hon ville ha det. Kremerad och strödd i havet.
Ingen kyrka och det där vanliga. Hon vill ha det öppet och fritt.
- Pratar du om min mamma nu? - Ja.
Hon kom till mig för en vecka sen och berättade allting.
Ja, vi har ju haft våra små kontroverser, ska gudarna veta.
Vi redde ut allting. Det kändes mycket bra.
För oss båda två.
Det var inte jättegott, men det var skönt att slippa laga mat.
Du tänker överhuvudtaget inte kommentera-
- att din mamma verkar spritt språngande galen?
Vad menar du?
Hon påstod att hon pratar med min döda mamma.
- Jaså, det. - Tycker du att det är normalt?
Nej, Alex, men så konstigt är det faktiskt inte.
Mamma har alltid kunnat prata med den andra sidan.
Det kan kvinnorna i våran släkt.
Så du pratar också med andar? Det var ju en nyhet.
Nej. Det hoppar alltid över en generation.
- Men Vilma kanske kommer att kunna. - Passa dig nu!
Du tutar inte i henne att det finns tomtar och gnytt.
Gnytt? Vad är ett gnytt?
Det vet väl inte jag, det är ditt bord. God natt!
God natt, mitt lilla gnytt.
Alex. Förlåt mig, skrämde jag dig?
- Vad vill du? - Din mamma är här nu.
Om du vill tala med henne. Hon sitter där.
Mamma?
Tro inte ett ord på vad den där kvinnan säger!
- Vi har inte pratat på flera år. - Men Margareta!
Komma och påstå att jag vill bli kremerad och slängd i havet.
- Det är rena rama lögnen! - Kallar du mig lögnerska?
Nej, jag kallar dig satmara!
- Du... Dönicke! - Häxa!
- Ragata! - Ta det lugnt!
- Jäkla fucking bitch! - Biatch?!
Mamma! Ta det lugnt! Snälla!
- Apjävel! - Sluta nu båda två, för fan!
- Förlåt. - Vad gör du?
Jag har bestämt mig. Jag tror att jag vet hur mamma vill bli begraven.
Vad bra.
Herregud, det är min mamma som ligger där.
Nästa gång är det min tur.
Varför gråter jag inte? Det måste vara nåt fel på mig.
Undrar om vinet räcker? Och smörgåstårtorna?
Skärp dig nu! Var med nu i stället, Alex!
Till och med de bölar. Kom igen nu, Alex. Gråt!
Tänk på nåt sorgligt. Tänk på skitsjuka barn eller nånting.
- Har du magknip? - Va?
Har du magknip? Det är säkert linssoppan fortfarande.
Det är vid såna här tillfällen man funderar på sin egen begravning.
Jag skulle vilja ha en ljus begravning, som Beata von Schinkel.
Alla var klädda i vitt och det kändes så fräscht.
Eller inte fräscht, utan hoppfullt. Eller nej, men du fattar.
Nu kläms hon lite här.
- Hur känns det? - Jo, men det...
Jag är en väldigt bra lyssnare, så om du vill prata så...
Pick up the phone bara. När som helst.
- Hur blir det med dopet? - Dopet?
Ja, lillpröjsarn.
Som gudfarsa vill man gärna ha lite framförhållning.
Kan vi ta det en annan gång? Det är lite jobbigt nu.
Ingen stress.
Men när kan du prata om det? Jag kan på måndag.
- Sen är det kört resten av veckan. - Jag får återkomma om det.
Vad är grejen med smörgåstårta och begravning?
Man blir inte bjuden på smörgåstårta om inte nån är död.
Ganska sorglig tårta.
Leverpastej, räkor, grädde, majonnäs. Bara fett och socker.
Jag ger mig fan på att Fonus själva ligger bakom receptet.
Den här kolesterolbomben är ett sätt att skaffa nya kunder.
Ursäkta.
- Hej! Ove Sundberg. - Hej! Lena Skogsberg.
- Gör du dop? - Ja, det ingår i prästyrket.
Tippelitopp, för jag tycker att du gjorde ett jäkla...
ett väldans fint jobb med Margareta här.
Jag ska att arrangera ett dop i världsklass. Intresserad?
- Ja, absolut. - Jag har bara en fråga till dig.
Varför ska jag välja just dig?
Apropå att vi är här... Vad var det som hände? Hur gick hon bort?
Det gick väldigt fort alltihop. Hon fick en stroke i sömnen.
- Det var väldigt stillsamt. - Vad skönt.
Stroke ska tydligen vara det bästa sättet att dö på.
Frysa ihjäl ska vara det bästa sättet att dö på.
Man liksom bara domnar bort och blir varm och sen somnar man i.
Stroke däremot ska vara ett fruktansvärt sätt att dö på-
-om man är vaken.
- Ni är säkra på att Margareta sov? - Ove, snälla...
Jag tar lite luft.
Det ska tydligen vara fruktansvärt att brinna upp, om man är vaken.
- Tjena! - Hej!
Jag behövde ta lite luft.
Jag flydde när jag såg Palle stöta på Jossan.
Det är ju ändå en begravning. Lite nekrofilt över det.
Jo. Jaha, nu är det över. Begravningen.
Har du pratat med dina föräldrar om hur de vill ha det?
Det behövs inte. Vi har familjegrav. Betalt och klart 150 år framåt.
Det var ju praktiskt. Var är det nånstans?
Där.
Där ligger vi. Det börjar bli lite trångt.
Vi kanske får kremera ungarna-
- och sprinkla dem mellan oss andra om vi ska få plats allihopa.
Alex! Får jag tala med dig?
Jag vet inte om jag har lust. Mamma är död, så vi är klara med varandra.
Bara en liten sak, sen är vi färdiga med varandra.
Jag vill bara veta varför du har genomfört den här begravningen-
-i strid mot mors vilja?
- Vad pratar du om? - Allt står i det Vita Arkivet.
Du har skitit i det vita arkivet.
Men hon hade ju inget.
Din mor gav mig förtroendet att förvalta hennes sista önskan.
Det hade du vetat om du hade svarat på mina telefonsamtal.
Margareta ville ha en enkel ceremoni i det fria.
Hon ville bli kremerad och strödd i Baggensfjärden.
Och till minnesstunden ville hon ha kantarellkrustader-
-ingen smörgåstårta.
Punkt efter punkt har du kränkt din mor.
Så, Alex, nu är vi färdiga med varandra.
Vänta!
Alex Lövström heter jag. Jag är hennes son.
Det har blivit ändrade planer. Hon ska inte begravas. Inte här.
Och inte nu, utan sen. Okej?
Vad var det jag sa? Hon ville bli strödd i havet.
- Baggensfjärden är inte havet. - Hon kan ha nämnt Baggensfjärden.
- Ibland är rösterna otydliga. - Men snälla nån!
Du har inte pratat med min döda mamma. Förstår du?
Om du nån gång kunde hålla snattran, mamma.
- Jag har gjort allting fel. Allt! - Det har du inte alls.
Kremera henne kan vi fortfarande göra-
-och strö askan i Baggensfjärden.
Det är bara Orphei Drängar som känns lite svårt.
Hur ska jag strö henne i Baggensfjärden? Hyra en taxibåt?
- Du känner ju en som har en båt. - Jag kan inte fråga Fredde.
- Varför inte? Han är din bästa vän. - Just därför.
- Då kommer han känna sig tvingad. - Varför tänker du så?
Baggensfjärden? Är det ens lagligt att göra det så nära land?
- Du behöver inte göra det. - Det är bara lite aska.
- Vem skulle se det? - Det är väl klart du ställer upp.
- Självklart, men båten är helt ny. - Jaha.
- Du ska inte tömma askan i båten. - Nej, det är sant.
Jag hade jättegärna ställt upp, men det börjar skymma strax.
Det är inte nödvändigt att göra det i dag.
- Det är lugnt. Jag kan ta en taxibåt. - Ja, det är ju en idé.
- Fredde! - Ja!
- Är det säkert? - Ja. Jag ställer upp.
Jäkligt sjyst.
Den är ritad av Ted Mannerfelt som var på Jaguar förr.
Vakuumgjutet skrov och så där. Kolossalt vridstyv.
Det är först nu jag fattar att mamma verkligen är död.
Det är dubbla turboförgasare. 350 hästar.
Man kan byta upp sen om man vill. Bra fart där. 38.
- Mums, pappsen! - Så där ska en smörgåstårta se ut.
Det är såna vi ska ha på dopet.
- Vad är det för en dåre? - Ingen aning.
Vad gör du?
- Vad händer? - Jag kommer.
Men vad håller du på med?
- Vad fan gör du? - Nu kör vi.
- Har du druckit? - Ett järn bara.
Jag skulle också behöva ett.
Ledsen, det var bara en skvätt kvar i flaskan.
Okej.
Ska vi göra det här, då?
Lilla mamma...
Här skiljs vi åt.
Jag ho... Jag hoppas du har det bra där du är nu.
Jag är så ledsen att jag inte hann säga hejdå.
Mamma, jag älskar dig.
Hej!
- Hur var det här? - Bra. Hur så?
Ni sägs ha kört i runt 30 knop genom Älgösundet.
- Det var inte vi. - Det var inte ni?
- Har ni druckit? - Bara jag. Det är han som kör.
- Hur mycket har du druckit? - Inte så mycket som man kan tro.
- Jag har tagit tabletter också. - Vad för tabletter?
Valium. Eller de heter inte det, de heter nåt annat.
"Diasparauraum". Jag kan inte uttala det, det är jättekrångligt, men...
Då vill jag ta ett nykterhetstest på dig.
Men vad fan, hörni. Kan vi inte lösa det här?
Jag pratar inte om mutor, bara ett bidrag till kaffekassan.
- Och då pratar vi inte snutpengar. - Det där var inte så smart.
Det var ett ärligt försök och jag är en vänskaplig man. Kan vi inte...
bara...
Vad är det frågan om?
Det är väl ändå jävligt onödigt att sitta fastlåst i sin egen båt?
Lugna ner dig.
Ska jag inte kunna få ta en öl på min egen båt?
Det är fan inte kriminellt! Det är inte klokt!
Det här... Ta loss mig! Du har satt fast mig, i min egen båt!
Vad är det för jävla fasoner? Ta loss de här!
Text: Imposter10